- Tidigare: - Från mohawkbyn Shadow Lake.
Roger kan vara där.
Man slutar aldrig oroa sig för dem.
- Min släkting. - Jag är bekant med era föräldrar.
- Nåt nytt om Bonnet? - Ja, goda nyheter.
- Hallå där. - Fel rum.
- Gift er med mig. - Det var inte er fars avsikt.
- Släpp honom! - Återvänd hem.
Det är nog nåt bekant med min kompanjon Stephen Bonnet.
Jag har sett dig på en affisch. Grip honom.
Vad är det här?
Du förblir fånge.
Ehhaokonsah.
- Murtagh har gripits. - På vilka grunder?
Vi fångade mördaren Bonnet, men milismännen dök upp.
De kände igen Murtagh och grep båda.
- Murtagh blir straffad av Tryon. - De hänger honom.
Tjuven tänker sända ett budskap till reglerarna.
Jag var med Murtagh. Jag tänker inte låta honom bli hängd.
Det som tas från en av oss tas från alla.
Vi ska ta tillbaka honom.
De har gripit Stephen Bonnet.
Mår du bra? Du borde kanske sitta ner?
Nej, om jag sätter mig kommer jag inte upp igen.
Var? Hur?
Han greps i Wilmington. Hur vet jag inte.
Men jag vet vad han anklagas för. Smuggling, röveri och mord.
Är det för sent att lägga till det han gjorde mot mig?
Det kommer bara att vanära dig och får inga konsekvenser.
Han är redan dömd.
- Inga konsekvenser? - Han får snart betala för alla brott.
Han är dömd och blir hängd nästa vecka.
- Jag tänkte att du ville veta det. - Ja. Tack.
Jag vill se honom.
Nej, du kan inte fara dit. Du tål inte färden till Wilmington.
Avrättningen kommer att påverka barnet negativt.
- Jag förstår dina känslor, men... - Nej, du vet inte vad jag känner.
Jag vill inte se honom dö, jag vill prata med honom.
Din far bad mig ta hand om dig.
Det betydde nog inte att dricka te med en mördare.
Dotter, jag vet inte om vi kommer att ses igen.
Jag hoppas att det blir så och att allt blir bra mellan oss.
Jag har tänkt på din fråga om hämnd kan läka såren.
Jag råder dig att inte söka den.
För din själs och ditt livs skull måste du förlåta.
Frihet är svår att vinna, men fås inte genom mord.
Frukta inte att han undkommer hämnden.
En sån person har inom sig fröet till sin egen undergång.
Om han inte dör för min hand blir det genom en annan.
Men det får inte bli för din hand.
Lyssna på mig, för jag älskar dig. Din far James Fraser.
Jag sa aldrig farväl till Jamie.
Men han har rätt.
Förlåtelse förändrar inte det som hände.
Men det kan förändra det som väntar.
Oavsett om Roger kommer tillbaka eller inte.
Vad som än händer.
- Måste du träffa Bonnet? - Ja.
Om jag får säga det jag vill säga kan jag kanske bli fri från honom.
Jag måste försöka, för mitt barns skull.
Då så.
Hjälper du mig?
Gud vet hur, men jag ska hjälpa dig.
Får jag?
Gud. Han är verklig.
Ja. Jag vet.
Bär ved till långhuset.
Den vägen.
- Pratar du franska? - Ja.
Mot smärtan. Tugga.
Hon är vacker.
Hon har sin fars ögon.
Tack.
- Kan du hjälpa mig härifrån? - Nej, du måste läka.
Johiehon. Var försiktig.
Han verkar inte farlig.
Mannen kan inte vara bra. Han såldes av sitt eget folk.
Den vägen. Där borta.
Må det ge dig fred.
Tack, Kaheroton.
Vi måste minnas att freden börjar här.
Krig börjar i mäns tankar.
- Är allt väl? - Ja. Men allt är så svårt.
Jag har inte vant mig vid storleken. Det blir alltmer besvärligt.
Att vara här känns svårare än jag trodde.
Ett barn är förväntat. Men minnen bara dyker upp.
Jag saknar min mor.
Jag saknar henne också ibland. Särskilt när jag är sjuk.
Trots det ständigt raka sättet är hon en remarkabel kvinna.
Jag hoppas att hon är tillbaka innan barnet föds.
Dina föräldrar kommer att göra allt i sin makt för att få hem Roger.
Håll min arm.
Det är omöjligt att inte tycka om dig.
Vill ni ha mer ved till elden?
- Lägg veden vid elden. Gå till... - Här?
Kaheroton! Han förstår inte vårt sätt.
Han vet inte att man inte får peka-
- eller att det är en förolämpning att prata när nån annan pratar.
Upp! Upp, Ehhaokonsah!
Vi har ingen nytta av honom.
Snälla, jag är skadad.
Placera honom i hyddan.
Du har inte lärt dig nåt.
Vem är du lojal med?
- Varför blev du utstött? - Det var ett misstag.
Har du ingen heder? Bröt du mot ditt hedersord?
Jag var lojal med en kvinna.
Då ska du inte le mot Johiehon.
God dag.
- Vem är ni? - Fader Alexandre Ferigault.
- Är ni britt? - Ja. Skotte.
Roger MacKenzie.
Det är ni som kallas Hundansiktet.
Betyder Ehhaokonsah det? Smickrande.
Ett passande smeknamn. Mohawkerna har inte skägg.
- De tycker om hundar. - Jaså? Det märks inte.
- Jag vet inte ens var jag är. - I byn Shadow Lake.
- Var ligger den? - I provinsen New York.
New York...
Hur hamnade ni här?
Man kan väl säga att jag gick hit.
Och ni? Varför är ni här?
Jag blev förälskad.
Vad gör du?
Germain leker med muggar och skedar.
Vilken är din ursäkt? Han ligger i sin säng.
Jag vet vad det är.
- Ni tänker... - ...frita Murtagh från fängelset.
Bra. Han ska inte sitta där.
- Blir du inte arg på mig? - Bara om ni inte gör ett försök.
Vi kan inte tillåta att han hängs.
Vad är det här? En person? En reglerare?
Ja. Bryan och Malachi har mannar som vill hjälpa till.
Men det är farligt och jag är inte säker på...
Du klarar det.
- Om milord ändå vore här. - Claire också.
Hon riskerade livet för att rädda honom från Wentworthfängelset.
Om de vore här, vad skulle de göra?
De skulle komma på ett sätt.
Det ska vi också göra.
- Vi? - Ja. Jag vill inte vara utanför.
I nöd och lust, Fergus Fraser.
Tro på planen. Det kommer att fungera.
Vi har reglerarnas stöd.
Du har rätt, min älskade. Murtagh kommer att bli befriad.
Är det dags att lämna Wilmington och flytta till Fraser's Ridge?
Jag ordnar en vagn och börjar packa våra saker.
Du är en enastående kvinna.
Du vet att jag ihop med dig skulle möta djävulen själv.
Jag kom hit för några år sen för att sprida Guds ord.
Hövdingen hörde mig predika och berördes av den helige ande.
Han bjöd in mig till byn.
Jag omvände några i stammen.
Under en tid levde jag i fred med dem.
Men efter ett år fick jag feber. Jag trodde att Gud skulle ta mig.
Då kände jag en kvinnas händer på mig.
Mjuka svalkande händer. Hon hade en ängels mjuka beröring.
När jag blivit frisk följde synd.
Hennes beröring väckte ett begär som jag länge hade försökt kuva.
Ett orent, oheligt begär.
Jag trodde att det var besegrat, att jag var immun mot frestelsen.
Men jag upptäckte hur svag jag var.
En kvinna stal ert hjärta.
En gammal historia, fader. Kanske en av de äldsta.
Vår förening gav upphov till ett barn.
- Kränkte det mohawkerna? - Nej, de välkomnade oss alla.
- Jag förstår inte. - Jag förväntades döpa barnet.
- Men jag kunde inte göra det. - Varför inte?
Jag är i onåd, jag har brutit mot mina löften.
Enligt kyrkans förordningar får jag inte döpa.
Mohawkerna bryr sig nog inte om er kyrkas regler, fader.
Men jag gör det, Roger. Jag har svikit Gud och mitt kall.
Jag är fördömd, och barnet ska inte bli det-
- genom en falsk välsignelse från en fallen präst.
- Är barnets mor helaren? - Johiehon.
Älskar ni henne fortfarande?
Jag har bett för att min kärlek ska försvagas.
Att jag slutar se hennes ansikte i mina drömmar.
Att jag slutar känna hennes hands beröring.
Slutar känna regnvattenparfymen i hennes hår.
Slutar höra hennes skratt i vinden.
Men mina böner har inte besvarats.
- Jag väntar mig inte att du förstår. - Fader, jag vet exakt vad ni menar.
Du göms här för din vanära. Du ska stå naken inför din gud.
Stopp!
Be för mig, Roger.
Fader.
Helvete!
Fader, jag måste rengöra det.
Jag är så ledsen. Låt mig få slutföra det.
Herregud.
Barmhärtighetens Fader och all trösts Gud.
Vi ber ödmjukt om lindring för Din tjänare.
Se på honom med nådig blick.
Trösta honom med Din godhet.
Här, fader. Låt mig få hjälpa er.
Herregud.
Här. Drick.
Vad hände?
Jag erbjöds en till chans att döpa mitt barn.
Mitt nekande förolämpade dem. Jag kan ändra mig till i morgon.
- Och om ni inte gör det? - Då hålls mina fötter i lågorna.
Tills smärtan förtär mig och kroppen sviker.
Jag har sett en annan stackare bestraffas så.
- Det tog tre dagar innan han dog. - Herregud.
Snälla, häda inte.
Lyssna på mig.
De här människorna vet inget om kyrkans ritualer och era löften.
De vill bara se er hälla lite vatten på barnets huvud och prata latin.
- Jag kan inte. - Varför? Avstå från sakramentet.
Läs Herrens bön eller Ave Maria och få det gjort.
- De vet inte skillnaden. - Men jag gör det.
Du försöker hjälpa mig, men det här är Herrens straff för mina synder.
Du blev förälskad. Är det din synd? Du är en människa, för Guds skull.
Ursäkta att jag hädar, Gud.
Jag förringar inte sakramentet. Inte ens för att rädda mitt liv.
Du beter dig som en idiot.
Det säger jag inför Gud den allsmäktige.
Vet du varför jag kan säga att du är en idiot?
Därför att jag själv var en idiot.
Jag blev förälskad i en flicka. En vacker flicka.
Jag friade, men hon sa nej.
Vad gjorde jag? Istället för att gå följde jag henne över ett hav.
Likt en idiot följde jag efter genom tid och rum.
Jag tänkte bevisa för mig själv och universum att jag älskade henne.
Som i alla stora kärlekshistorier skrivna av de stora idioterna.
Jag följde efter och till slut fick jag tag på henne.
Jag fick henne att vilja gifta sig med mig.
Samma kväll som vi gjorde handslag och blev gifta-
- enligt människors och Guds mening, började vi gräla.
Vi sa arga ord till varandra.
Beklagliga ord, men de kan inte tas tillbaka.
Jag lämnade henne och hade för avsikt att resa hem.
Men sen ändrade jag mig och gick tillbaka, som en idiot.
Istället för henne fann jag en man som jag tror var hennes far.
Han slog nästan ihjäl mig och sålde mig till mohawkerna.
Men även då fick jag en chans att gå därifrån och komma hem.
Mot alla odds lyckades jag rymma från mina tillfångatagare.
Jag fann en väg hem.
Jag behövde bara vidröra den.
Men gjorde jag det? Nej.
Jag bara stod där med friheten inom räckhåll.
Jag tvekade, som en idiot.
Eftersom jag, efter allt det, fortfarande älskade henne.
- Då förstår du smärtan jag... - Det är det jag säger! Jag förstår.
Men skillnaden är att jag lärde mig nåt av smärtan.
Jag har förändrats.
Det finns ett talesätt. "Man ska ta hand om nummer ett."
Framöver är det jag.
Om du är smart gör du likadant. Vänd kärleken ryggen och bli fri.
Rädda dig själv, för om du inte gör det...
...kommer ingen nånsin göra det.
Medan du var borta grävde jag. Hjälp mig.
Det finns en plats på sydsidan där vi kan fly utan att bli sedda.
- Följ med mig bort härifrån. - Du förstår fortfarande inte...
Jag förstår att du fortfarande har valmöjligheter.
Få tag på en präst och bekänn. Låt Gud ge dig absolution.
Eller så letar vi upp Johiehon och tar med oss henne och barnet.
Börja ett nytt liv som make och far. Jag bryr mig inte om ditt val.
Men båda sakerna är bättre än att stanna här och dö en hemsk död.
- Det är hopplöst. - En timmes arbete till räcker.
Vi har inte en timme. Hålet är inte stort nog för en katt.
Du hinner slutföra arbetet när jag är borta.
Vad menar du?
- Jag stannar. - Jesus, Maria och Josef.
- Du behöver inte häda. - Jo, det gör jag.
Om du stannar kvar för att bli torterad av nån pliktkänsla.
- Lyssnade du inte på mig? - Jag hörde vartenda ord.
Jag förstår det du tycker om kärlek och idioti mycket väl.
Men jag delar inte de känslorna. Jag måste följa mitt samvete.
- Då är du mer dåraktig än jag trodde. - Det är säkert fallet.
De hämtar mig. Vi måste dölja arbetet.
- Har du bestämt dig? - Ja.
Jag kan inte döpa barnet. Jag överlämnar mig till Herren.
Må Gud vara med dig, min vän.
Dåre.
Om du frågar igen om jag vill göra det skriker jag.
Ditt huvud har bestämt sig, men resten av dig tycks tveka.
Jag har tänkt på den här stunden. Nu när den är här är jag nervös.
Ska vi vänta en stund så att du kan förbereda dig?
Jag är redo.
Mina herrar. Jag är lord John Grey. Min trolovade Brianna Fraser.
Guvernör Tryon har ordnat ett möte åt oss med Stephen Bonnet.
Hans excellens sekreterare har informerat oss.
Jag flyttade Bonnet till korridorens ände.
Han är fastkedjad i väggen för säkerhets skull.
- Jag vill träffa honom ensam. - Nej. Om nåt skulle hända...
Han är fastkedjad. Han kan inte göra illa mig.
Jag väntar här, om du skulle behöva mig.
Då så. När ni har tokstollen kan vi ge oss iväg härifrån.
Framåt.
Vet du vem jag är?
Drottningen av Saba?
Är du här för att säga ditt namn, sötnos?
Kalla mig inte det.
Jag minns ditt ansikte.
Och en del andra saker. Men inte ditt namn.
- Mitt namn är Brianna Fraser. - Det är ett vackert namn.
Mina föräldrar är James och Claire Fraser.
De räddade ditt liv och du rånade dem.
Om du hoppas kunna rädda din fars juveler är det för sent.
Jag sålde dem för att kunna köpa ett fartyg.
Det fanns ett smycke när vi träffades första gången.
En ring?
Men den fick du tillbaka.
- Mina herrar, vi ska besöka en fånge. - Inga besök utan tillstånd.
Ett tillstånd är nog inte nödvändigt.
- Jag hörde att du ska hängas. - Det har jag också hört.
- Men du tycker inte synd om mig. - Nej.
Jag kommer att känna mig lugnare när du är död.
- Vad vill du ha av mig? - Inget.
Jag kom hit för att ge dig en sak. Jag förlåter dig.
Horor har försökt pracka på mig sina yngel förut.
Jag har ingen anledning att ljuga.
Du kommer att dö. Du ska hängas tills du är död.
Det kanske blir lättare för dig om du vet att nåt blir kvar efter dig.
Då är du välkommen att känna till det.
Jag är snart borta, men blir alltså inte bortglömd?
Jag måste leva med det du gjorde, men du kommer att bli bortglömd.
Mitt barn kommer aldrig få veta ditt namn eller att du existerat.
Medan du ruttnar ska jag se till att mitt barn blir en bra person.
Inte som du.
Vänta.
- Till underhållet. - Jag vill inte ha nåt från dig.
En döende mans sista önskan.
Ta hand om honom.
Backa! Halt!
Släpp honom!
- Lord John? - Fergus?
- Vad gör ni? - Vi ska befria en vän.
- Jag har nycklarna. - Skada honom inte. Han får inte gå.
Han är på guvernör Tryons sida. Jag beklagar.
Murtagh!
- Murtagh, var är du? - Här!
- Murtagh? - Vad gör du här, flicka?
Har du gripits?
- Varför är du här? - Jag behövde träffa en person.
Vi måste skynda oss.
Mr Fitzgibbons. Jag är inte helt förvånad.
- Tog den djävulen dig hit? - Det var jag som insisterade.
Följ med mig flicka, till River Run.
Du? Medan varenda soldat i Wilmington jagar dig?
- Jag eskorterar henne. - Över min döda kropp!
Så blir det om du grips.
- Hon är under mitt beskydd. - Tryons beskydd.
- Om hon ses med dig... - Hon blir hängd.
- Lord John tar hand om dig, flicka. - Var försiktig.
Skynda på! Krutet har antänts.
- Tänker ni spränga fängelset? - En avledande manöver. Skynda er!
Vänta! Vi kan inte låta honom dö.
Ut med honom, pojkar.
Kom! Marsali väntar.
Skynda på! In där!
Framåt! Sätt fart!
- Ers nåd! - Ja?
- Är ni oskadd? Och ni, frun? - Jag mår bra.
Vi vet inte hur många som dog. Ni besökte en fånge.
- Grep ni nån av rebellerna? - Nej, de var väl förberedda.
Reglerarnas avsikt tycks ha varit att befria Murtagh Fitzgibbons.
Sa de vart de tänkte föra honom?
Allt gick dessvärre mycket snabbt. Jag hörde inget som kan hjälpa er.
- Men ni hittar dem säkert. - Det gör vi.
Guvernör Tryon låter inte sånt här ske ostraffat.
Bli inte blödig. Han valde sitt öde, han ville det.
Det finns inget du kan göra.
Var inte en idiot. Var smart för en gångs skull i ditt idiotiska liv.
Fan ta dig, din dumma dåre!
Helvete!
Just det, pojkar. Sätt mig i idiothyddan igen.
Text: Håkan Axén www.sdimedia.com